Film je posvečen kinematografiji dežele, ki je ni več.
PETEROKRAKA PRIKAZUJE
NOVlCE lZ DOMOVINE
OTVORITEV PREDORA BRATSTVA IN ENOTNOSTI
Kdo pravi, da narava ne more delati za človeka?
Spretne roke so dosegle novo zmago nad kamnom
in še enkrat zbližale gospodarske subjekte
in bratske kraje naše domovine Jugoslavije.
Pred številnimi gosti so tovariša Džemala Bijedića
pozdravili pionirji z vsem priljubljeno pesmijo.
Z maršalom Titom, junaškim sinom, ničesar nas ni strah.
Dvignjene glave in s strumnim korakom čvrsto stiskamo pest.
Tudi ta predor je simbol naše poti in svetlobe.
Na tako pot je narod BiH stopil prav na ta dan
pred 30 leti, 27. julija 1941,
in na njej odločno vztrajal.
Tako je tovariš Džemo nagovoril vse zaslužne.
Obljubil je, da bo prenesel pozdrave tovarišu Titu.
LEPE VASl LEPO GORlJO
Režija
Bosna, 1980. SFRJ.
Milan, pojdiva noter in ne povejva nikomur. -Jaz ne bom.
Notri spi bavbav. -Hudič? -Ja.
Ali zdaj spi? -Spi. Če se zbudi,
bo požrl vso vas in zažgal vse hiše.
Halil, dedu bom vzel nož. -Kakšen nož.
Vzel mu bom puško, vem, kje jo skriva.
Pojdiva in se vrniva jutri bolje oborožena. -Prav imaš.
Ne budiva ga.
Igrajo
Beograd, 1994. Vojaška bolnišnica.
Vzemite najprej mene! -Dihaj, zaboga!
Bosna, 1992. Prvi dan vojne.
Bo vojna? -Bo.
Glej to. Glej, kaj delam.
Daj, Američan, naredi že kaj! Kaj zavlačuješ?
Jebemti mater.
1 2: 10.
Adijo, profi. Uživaj.
Pomiri se.
Kaj je? -Kaj si vrgel žogo? Sem pridi.
Pri košarki je najvažnejše dihanje. -Ne zdaj s tem.
Vdihneš in mečeš. Še enkrat, vdihneš in mečeš.
Razumeš? Daj, sedi.
Lahko bi kaj podstavil. -Ti že veš.
Joj, kaj delajo v Sarajevu.
Madona, nekoga so ubili na svatbi.
Pusti srbske časopise. Naše beri.
Preveliki so. Kot plahta.
Ne morem jih držati.
Razgrni jih po tleh, poklekni in beri.
Ja, za molitev so dobri. -Tiho bodi in pij.
Ne bo vojne? -Bo. Na zdravje.
Kako se bomo pijani borili? -lzvrstno.
Še pogumnejši bomo. Če bo dovolj žganja,
se morda sploh ne bomo borili. -Zakaj pa bi se?
Prav, ne bomo se.
Prav.
Zato pa boš ob denar.
Glej, imam švabskega, ustaškega in četniškega.
Katerega hočeš? -Kaj misliš? -Četniškega. -Jasno.
Naj ti bo. Povej. -Tretja in peta, neparno.
Tretja in... Koliko je že sedem in šest?
Učiteljico vprašaj.
Zdaj sva si kvit.
Kako kvit? -Kvit. -A ga vidiš.
Ko me je on odiral, sem igral do konca.
Odri še ti njega.
Zdravo. Sta zmatrana? -Malo pa.
Slobo. -Živjo, Nazim!
Kam hitiš? -Jaz grem v Tuzlo k zetu in Hajru. Na ključe.
Kakšne ključe? -Od hiše. Popazi nanjo.
Dolgo se že poznava. -Nazim, tudi rože naj zalije. -Tiho!
Žal mi je pelargonij.
Ne morem, Nazim. Kaj, če se kaj zgodi?
Nič se ne bo zgodilo. To narediš mimogrede.
Kaj boš s to robo? Se seliš? -Zetu peljem nekaj stvari.
Prav, zdaj grem. -Adijo.
Srečno, Nazim!
Saj se ne selim, prisežem.
Glej, da se vrneš.
Si bil pa poreden, da so te tako pretepli. -Srček,
očka je na drugem koncu. Pridi. -Pozdravi ga.
Daj, pohiti. -Ta stric je trčen. -Zmigaj se, greva.
So tudi očka tako pretepli? -Ne teži! Greva!
Oglasi se, zate je.
Halo, kdo je? -ćamil!
ćamil! Kdo je to?
Zame je.
Halo? -Je to ćamil? -Je, gospa.
Kdo? ćamil? Tu je.
Kje je ćamil?
Trenutno je zaseden, drva žaga.
Trenutek. Zate je, profesor.
Glej, to je Pariz. Račke.
Vojna prebudi
najboljše in najslabše v človeku. Kaj je najboljše?
Kdo bi vedel, profesor?
Leta '1 3 udarijo Bolgari,
Ieta '1 3 zmagajo Srbi... -Borec, malo tiše.
Morda je zate.
Si ti, punči?
Zaril ga bom vate in te prepolovil. Borec, malo tiše!
Halo? Slobo?
Ni ga, pride in gre.
Pomagaj to naložiti!
Bi kupil televizor za svoj skedenj? 63 cm... -Spizdi!
Ženske jajca barvajo, moja jajca čakajo...
Glej, kaj vozijo Švedi! Pelje te na ples in na njivo.
Je to tisti, ki sem ga podrgnil z vilicami?
Če pride do sranja, je moj. Razumeš?
Pamet v glavo in redno menjaj olje.
Da ne bi vozil po luknjah! Razumeš?
Moj kurac razumeš.
A, razumeš! Primi. Kristus je vstal.
Tako je prav! Moje je. -Jebiga!
V tej krčmi ni čutiti vojne.
Kakšna vojna. Tu je Frankfurt na Maji.
Chivas tridelni regal, Johnny Pešec,
zbrana dela Jacka Danielsa, vse. -Kako bi pokal!
Velja te bo počil po pički, mulc.
Hecam se. Tu imaš bonbonček, pa bo vse v redu.
Kje ste, dedci srbski?
Tu imam seksi doktorico, ki išče prave Srbe! -Tu smo!
Samo na težke ranjence pada! Poskrbite za to in se javite!
Pusti ga!
Sosed pravi, da ga pusti. Ne sili me, da vstanem.
Ozdravite, da se vrnemo.
Da se vrnemo.
To je vse, kar imam. -Ni treba, sin, dovolj imam.
Mati, kaj se je zgodilo?
Kaj je bilo? -Ah, nič.
Nehaj, mati, prosim te.
Slobo bo poskrbel zate. -Ne, samo Slobo ne.
Zakaj ne?
Mati, kaj je?
Oprostite, tu naj bi bila muslimanska postojanka.
Lahko potrdite?
Ni jih več. -Najlepša hvala, gospa.
Za mano, junaki! -Ko bom umrl in zapustil zemljo,
v zastavo zavijte moje telo. -Ostani, samo še malo.
Kdo je srbski prvak? Brazilija...
Postrani je. Halil. Voham Muslimane.
Vsega je, le pičk ni, mater jim njihovo.
Kolega, delamo? S polno paro med obnovo. -Je zame ta tv?
Ne, Japoncem ga bomo vrnili. Crknil je. Reklamacija.
Kaj je, kaj zijaš? Hočeš multipraktik?
Povej svoj najljubši bend. -Pepel in kri.
Kdo je srbski prvak? Brazilija...
Dvigni. Ne tu. Na drugi strani. Še malo. Zdaj zabij.
Že vidim, ti boš ukazoval, jaz pa delal. -Ne nakladaj,
zabijaj. Kaj si naredil? Na drugi strani dvigni!
V redu je! -Jebemti, poglej! -Kaj ji manjka? -Postrani je!
Kdo bo gledal tablo? -Kdor bo prišel na servis!
Saj ni treba, da jo kdo gleda. Mati, prinesi žganje!
Delavnica je odprta.
Na zdravje, otroka, in srečno.
Na zdravje. Ni tabla malo postrani? -Ne kvari slavja.
Glej ga! -Še Andrić si ne bi izmislil boljšega imena!
Izvoli. -Pivo sva pripeljala.
Slikajva ju, preden se napijeta.
Kaj je zdaj? -Zdi se mi, da je tabla malo postrani.
Jebemti, res je. -Slikaj že enkrat.
Tudi če je postrani? -Nazim, slikaj, prosim te. -Pritisni.
Milan, kaj se greš?
Beži! -Kam naj bežim?
Veš, da je to zdaj vse najino.
Te je Halil poslal, da mu paziš na hišo?
Milan, kaj ti je?
Pomiri se. -Beži.
Jebemti mater!
Kdo je streljal? -Jaz.
Kdo si, da boš razsojal? Si zato dobil orožje?
Na vojno sodišče greš. Najebal si! -On je!
Primite ga! Mater mu jebem! -Tiho, tiho. Fafaj.
Kaj zijaš? -Ciciban...
Prav ima. Kako lahko požigajo v tej vročini?
Kje ste se borili, v Disneylandu?
Ciciban, tebi v dar...
Pohiti. Že tretjič se mažem. Hlapi.
Bo tako v redu? -Bo.
Kaj naj zdaj z rokami? -Vtakni si jih nekam, Lauda.
Nazim! -Poštarka boš, kot ata. -Pusti jo.
Gremo na pijačo. -Srat se pejta. -Ciciban...
Lauda, pohiti!
Navij Beograjčane. -En, dva...
Rad bi se ljubil, pa ne znaš poljubljati...
Dajmo, fanta. S polno paro med obnovo.
Gremo v predor? -Jaz že ne. -Šalim se.
Za mano, junaka.
Niti za gajbo vinjaka ne grem v predor k bavbavu.
Za noben denar. -Si videl? -Nisem. Greva gor.
Imata denar za take podvige?
Imava. -Samo vprašam.
Kako ti je ime? -Halil. -Ti ga prvi namoči. -Teta Đana,
samo gledati hočeva. -Od gledanja ne bosta zrasla.
Ne!
Pusti me! -Tiho, to je erotika!
Lej ga, pionirček.
Kaj ti je, si zmešan?
Naj grem tak na babe? -Kaj delaš? -Kaj ti delaš!
Mater ti bom jebal!
Zdaj boš videl hudiča!
Oča, kako ste?
Gor grem. -Pojdi. Maskota se dere. -Pripelji ga.
Velja, pojdi z njim. Šumadinec! -Velja!
Velja! -Pejd v pizdo!
Si ga pa zjebal. -Hočeš bombo, da ga pokončaš?
Kaj je bilo? -Nič. Kar je, je. Marko, stric Velja
ti bo dal bonbon. Vzemi. Ti meni puško,
jaz tebi bonbon. -Velja, pelji malega. -Marko, pojdi.
Kako sem streljal? -Streljal si.
Pridi, boš nekaj videl.
Si končal? Pojdi dol.
SRBlJA DO TOKlA
To so vojni ujetniki. Varujte jih! Jasno?
Glej, še en Turek.
Množijo se. Morali bi v protinapad.
Milan, umakniva se. Kot človeka.
Pojdi ti naprej.
Lep Turek, mlad. -Koliko misliš, da je star?
Dovolj.
Kje je Slobo? -V skladišču.
Kdo je to? -Nekdo v uniformi.
Oprostite, mogoče veste, kdo je to? Vprašaj jo.
Žal mi je, ker te nisem našel. -Kaj so ji storili?
Ponoči so prišli Turki.
Preplavali so Drino in razdejali vas.
Slobo. -Povsod smo te iskali. -Nekaj sem te vprašal!
Pokopali smo jo včeraj zraven tvojega očeta.
Tako kot je treba.
Dva Turka smo ujeli živa. -Kako so jo ubili?
Rekla sta, da sta iz Halilove čete.
Dokler sta še lahko govorila.
Pojdi, pa mu še pazi na hišo.
Takrat bi te moral ubiti. -Lahko me zdaj.
Oh, ta vojna.
Kam greš s to lopato?
Oprostite!
Govorite angleško?
Čakajte!
Hudiča.
BOSNA DO TOKlA
ČETNlŠKA KURBA
Zakaj ga ne pustiš pri miru? -Pustil ga bom, profesor,
popolnoma pri miru.
Vidiš, to je New York.
New York ima več prebivalcev, kot je vseh Srbov.
Čeprav tam še nisem kradel. -Mlad si, še je čas.
Neka prerokba pravi, da bo Srbov ostalo le toliko,
da bomo šli vsi pod eno hruško. -Potem bo za ostale
dovolj prostora pod enim regratom.
Še sreča, da smo ravno pod hruško.
Lezi!
Šumadinec, kako nas ščitiš?
Najebal boš, če preživiš!
Streljajte!
Velja!
Mali!
Velja! -Mali! Sem pridi, jebemti!
Zaskočila se je. Prasica. -Pazi, profesor.
Bojim se! -Lezi in molči!
Nočem, da bi sestra zapravljala za črnino!
Velja!
Tecite dol! Za ovinkom je zapuščen predor.
Tja se skrijte. Profesor naj gre z vami.
Kako je z Maskoto? -Živ je.
Profesor, dvigni rit! Gremo, jebemti!
Velja!
Teci! -Marko! -Si zmešan?
Velja!
Mali je škripnil. Teci!
Četniki!
Nič ne bo bolelo! Kar zaspali boste!
Zaspal bom na tvoji sestri in mami! -Naprej ne gre.
Gre.
Se predaš? -Ni govora. -Nekdo se mora.
Ti se daj. -Ti se daj.
Drži se!
Kaj, če so na drugi strani? -50 mark, da niso. -Preveč.
Kaj, če pride vlak? -Molči! -Kaj ste se usrali?
Je bila tista vas Kurtalići? -Koga briga, noter!
Samo še mrtvi četniki manjkajo. -Zgani se.
Če nas zavohajo obrezani, smo najebali.
Šumadinec. -Kako si se spomnil predora? -Javi se.
Nikoli si nisem upal vanj. -Tudi zdaj ne bi bilo treba.
Šumadinec, javi se. Slišiš, pizda?
Šumadinec, kje si?
Javi se. Slišiš?
Naj vam Šumadinec jebe mater!
Tu smo, četniki. Ste za kavo? Ste se usrali?
Gospodje četniki, tu ćamil.
Ne bomo šli narazen, zdaj je najlepše.
Nabrisali vam bomo mame.
Ugasni ta drek. -Četniki!
Zaplešimo, bratci.
Igrajmo se slepe miši, četniki!
Četniki prvi mižijo! Deset, devet... Ku ku!
Vidim te!
Miži, četnik, ne kukaj.
Pičkice!
Kje ste, mater vam?
Jebemti, spita, kot da sta ob Moravi.
Pizda, pred tem sranjem sem edini imel gosposke roke.
Prekleti predor in kdor nas je zvlekel sem.
Jaz sem zasral.
Kaj naj zdaj? -Nič. Spleti nam nogavičke,
mraz bo pritisnil. -Se boš zajebaval?
Viličar!
Ne streljaj, Hitri je! -30 mark, da pride skozi.
Preveč.
Marš v pizdo!
Jebemti mater. Pizda.
Ste videli, kako sem jim jebal mater?
Moker sem. Je kdo žejen?
Ima kdo čik? -Le kadi, odleglo ti bo.
Kako si nas našel?
Zmeraj najdem dober žur. Slišal sem vas, kako jamrate.
Kdaj pride okrepitev? -Ko se spomnijo. -Kaj?
Si obvestil štab? -Počasi, po eno vprašanje. -Tu je prvo.
Kdo nas bo izvlekel iz tega dreka? -Kaj naj rečem?
Nič.
Šumadinec, Gvozden tu.
Halo, dobrega šoferja imate.
Pokopali ga bomo skupaj s kamionom.
Najebali smo.
Se bomo že česa spomnili, da se izvlečemo.
Doktor, dober žur, kaj?
Jebemti, na doktorico sem pozabil!
Nehajte streljati!
Jebemti.
Kako sem lahko pozabil?
Viličar, pazi na Turke, ti pa se ne afnaj. Dovolj!
Saj sem kul.
Ne streljajte! Američanka sem. Lisa Linel.
Novinarka sem. Delam za CBS TV. Ne streljajte!
Po Ženevski konvenciji...
Ne razumem angleško.
Pravi, da gre za nesporazum. -Tu je zdaj Turčija.
Žal ji je, ker je kršila zakon,
in prosi, da jo spustimo.
Glej, pegasta je kot puranje jajce.
Nič vam nočemo. -Žal ji je, kaj?
Žal ti šele bo!
Pomirite se. -Kaj zijaš? Izvleci kaj iz nje.
Suha je. Zakoljimo jo.
Saj bo itak rekla, da smo jo. -Kaj pravi?
Da ga spominjaš na Sharon Tate. -No problemo!
Glej, blagovnica. -Pusti moje stvari!
Kaj počneš? -Mahnil jo je.
Upira se kontroli. -Kradel bi rad.
Vrni ji torbo, prasec nemarni.
Zamenjajta me.
Res je novinarka. -Si vedno tak z ženskami?
Samo s tujkami. Si že podrl kakšno zunaj svoje vasi?
Je že v redu.
Uživajo, če jih mlatiš.
Gospoda, lepo je bilo, zdaj pa moram iti.
Pusti kurbo, naj gre. Če ostane z mladinci...
Laza, kako sem te učil? -Jo napolnimo s klinci.
Jasno. -Pogumno, punca!
Kam rineš? -Ustrelili te bodo!
Poznam srbski odnos do žensk v tej vojni!
Jebemti mater kurjo!
Pusti me!
Daj mi jo.
Au, jebemti.
Odlična angleščina. Vse razume. -Zvežimo jo.
Kaj sanja? -Ameriko.
Misliš, da je pegasta po celem telesu?
20 mark, da je.
Preveč. -Nehajta.
Kaj gledata? Tale ni za vaju, kulturna je.
S kulturnimi je lepše. -Molči.
Dvigni jo.
Ušlo mi je.
Živjo.
Fantje, to je vse, kar imamo. Kilo in pol vode.
Profesor.
Ne zlokaj vsega.
Hitri, ti odgovarjaš. -Razumem, tovariš Stari.
So vas učili, kako dolgo ob litru in pol vode
preživi Sneguljčica s sedmimi palčki?
Nisem žejen.
Ti kar zajebavaj.
Kakšen požirek je to?
Jebemti, kot da je zadnji! -Pomiri se.
Ni kokakola, voda je.
Kaj se greš, idiot?
Kosovsko deklico?
Ti pisuni so krivi za vse sranje!
Pizda. V celem letu mi niso skrivili lasu,
zdaj pa poglej to luknjo. -Že v redu,
boš pa z desnico kradel.
Mater ji bom jebal!
Lahko mu pomagam. -Kaj teži? -Pomagala bi rada.
Odvežite me. -Odvezati jo moraš.
Zadavil jo bom. -Tudi če ti ga pofafa?
Jebal ji bom mater. Laza, zakolji prasico.
Zakaj te niso zadeli v usta, da bi manj gobcal?
Kako gre že tista? Helmut Kohl, dajva se dol.
Ko bi jaz imel tako žilo. Zdaj pa reci A!
Lepo je, če človek uresniči svoje sanje.
Vse, kar je hotel, je bila igla v žili.
Poglej ga, uspelo mu je. -Lepo, da mu je uspelo.
Moral bi deliti s prijatelji. -Kaj serješ?
Hecam se.
Borec, boš papajo?
Pridi, greva.
Drži se. Kaj jim je? -Vsem se je odfukalo.
Ste slišali vesti z bojišča?
Bolgari so vpadli v Sofijo.
Kakšne narodnosti si, gnoj? -Narkoman.
Narkoman.
Dobro, da midva nimava obiskov.
Mene obiskujejo ponoči tile.
Kje si, poba?
Potegni.
Če vas zanima, tu ždimo že 24 ur.
Kaže, da so se tudi zunaj upehali.
Čakajo, da izgubimo živce in planemo proti izhodu.
Tudi jaz bi tako naredil. Izžejal bi jih.
Imajo tudi oni šolan kader? Turki!
Oprostite, ker vas budim. Šminka se vam je razmazala.
Pusti jo. Raje zaigraj.
Tovariš kapetan, imate vi kakšno glasbeno željo?
Viličar, ti si na vrsti. -S tabo grem. -Kar sedi.
Uživaj. Potem naroči kakšno našo pesem.
Ta klasika ti ni pri srcu, kaj?
Jebemti klasiko.
To je njihova, potem boš slišala našo. Sama povej,
katera ti je bolj všeč. -ln zdaj festival
Pokaži, kako se zakolješ.
Nov up novo- komponirane glasbe,
nekoč vaš, zdaj naš Markan.
Le joči, pička!
Ne bojte se za svojega Markana, četniki!
Bakir nežno obrezuje!
Pojdi k njim! Teci!
Zdaj jih bom pa zjebal. -Laza!
Kam rineš, cepec?
Zadeli so me v kapo!
Glej, v kapo! -Laza!
Nič mi ni. Bom že.
Imam nekaj... -Zgini!
Laza, ne lenari. Marš na stražo.
Kapo so mi preluknjali, jebemti.
Zebe me.
500 mark, da boš preživel.
Preveč je.
Preveč.
Po pol stoletja se zgodovina ponavlja. Srbskemu narodu
spet grozijo podivjane horde zla, ustaški zločinci,
krvoločni plačanci in muslimanski fanatiki,
ki pod Mohamedovo zastavo z nožem v zobeh znova morijo
goloroke srbske domoljube... -Kam greš?
Delo me kliče. -...da otroci ne bodo žrtve genocida,
posledice cinične zarote svetovnih sil,
odločenih, da na novo začrtajo evropske meje
in ustvarijo pošast, ki ji pravijo nov svetovni red.
Rekel sem: Ne!
Medtem ko izvajajo genocid nad srbskim narodom,
jaz ne bom sedel pod slivo, mater jim.
Dovolj je bilo. Ne Švabi ne Turki nas ne bodo več gazili.
Tak je ta hudič.
Na Švedskem je hladno, ne? Standard pa je.
Snemaj. -Nisem jaz kriva za to morijo.
Snemaj, če si prišla snemat! -Samo svoje delo opravljam!
Jebemti.
Pizda.
Saj ne more biti res.
Samo slab film ste, jebemti.
Staviva sto mark. Ni preveč.
Sto mark.
Laza, ne zajebavaj.
Vojna je nesmiselna! Režim, ki je privedel do tega,
se mora posloviti! Potrebujemo rešitev!
Narod potrebuje mir! Mir! Mir!
Ne dovolite,
da vam vladajo vojni dobičkarji! -Srčkani so.
Kdo? -Debelinko v bundi. -...Ijubezen in strpnost.
Nihče več vam ne sme in ne more lagati.
Noben cilj ni vreden takih žrtev.
Kmalu boste lagali sami sebi.
Vse, kar hočemo, je mir na svetu...
Leta '41
so udarili Švabi,
Ieta '45...
Smo se polulali? -...so zmagali Srbi.
Ljubezen je vse! Dajmo možnost ljubezni!
Kako naj spimo, če naša mladina krvavi v vojni?
Mladi Srbije, lahko mirno spite? -Glej to.
Zvezati bi vas morali.
Srbska mladina zdaj lahko mirno spi, hvala.
Pravijo, da nas nosi v napačno smer,
ker poslušamo plošče in igramo rok,
a nekje v nas je bitke žar,
in pravim vam, kar dobro vem,
računajte na nas. -Kaj iščeš, profesor?
Tu nihče nič ne pusti za sabo, ne oni ne mi.
Pusti knjige, brali bomo po počitnicah.
Greh jih je zavreči.
Ti nekaj preberem?
S temi knjigami si profitiral.
Če bi vzel televizor, kam bi ga vključil?
Beri. Raje poslušam tebe kot te hipije.
Neke noči, ko nismo vedeli, kaj bi počeli,
smo opazili vas, kamor je meril naš top.
Še vedno je gorela.
In potem so vasi gorele vsako noč ob istem času
in obkrožal nas je velik krog svečane svetlobe.
Vasi so gorele,
plamen pa se je dvigal in lizal oblake.
Lepe vasi lepo gorijo.
Grde pa so grde, tudi ko gorijo. -Sem jih ne bo več.
Ti bi bil najboljši pesnik med mojimi učenci.
Če si predolgo v kehi, prideš ven načitan kot Rimbaud.
Vedno, ko vidim tak ogenj, me zažeja.
Katera vas je to? -Koga sploh briga.
Požgemo vas, pa niti ne vemo, katero.
Pobijamo se za pest pepela. -Če bi čakali vas, šolane,
bi šli Srbi že zdavnaj v kurac. -Fantje, na noge.
Lepo je videti, kako gori vas.
Kako svečan je zanikrn zaselek,
ki ga podnevi v dnu doline še opazil ne bi.
Ko gori v noči, si ga ne moreš predstavljati.
Kot bi...
Že dobro, profesor.
Velja, komu bi to prodal? -Samo vadim.
Da bom v formi, ko pridemo ven.
Tu imaš, pa vadi.
Dobro jutro, četniki!
Dobro jutro! -Dobra budilka.
Tako lep dan za smrt, vi pa spite?
Dobro jutro, četniki!
Ta prepih me bo fental. -Milan!
To ti dam, če mi narediš generalko na mercedesu.
Kateri model? -WHF FMT. -Ne to, mercedes!
600. -Za to sem strokovnjak.
Samo ne zajebaj! -Zmenjeno.
Turki, ste še tam?
Šumadinec tu. Slišimo vas, ste živi? -Jebemti. -Smo.
Živi smo.
Šumadinec, stari moj, zakaj se ne javite? -Kje ste?
V nekem predoru, 2 km vzhodno od... -Kurtalićev.
Vprašaj, kje je konjenica. -Šumadinec. -Kaj se dogaja?
Naši so.
Kaj naj rečem, znajti se boste morali. Vso srečo.
Klinc, mogoče nimajo konj.
Šumadinec, mater ti jebem. Stokrat!
Govedo.
Morali bi popraviti kamion. -lz snemanja ne bo kruha.
Na koncu tudi tebe čaka krogla. Prevedi ji.
Kaj pravi? -Nekaj o možnostih, da pridemo ven.
Kakšne so? -Odlične.
Zaprto. Vsi pridni otroci že spijo,
zdaj bom zazibal še ti dve. -Doktor,
daj mi polovičko na puf. Jutri dobim denar. -Kaj?
Dobro veš, da odločno zavračam take zajebancije.
Potegni. -Reden plačnik sem. Kaj je? -Bodi mož.
Sestra!
Sestra! Kje ste, pizda vam materina?
Mali, pokliči zdravnika! Zdravnika pokliči!
Sestra!
Kako si me zajebal.
Milan, prosim.
Kaj je, general? Bi rad, da te pokopljejo lepega?
Po pravilih službe? -Tako so nam srali v vojski.
Jaz, srečnež, pa sem tam prišel na hors.
Rekli so mi, domov greš. Hors je bil zastonj,
najraje bi ostal kar tam. -Kar serji, poba,
glavo ti bom pa le jaz čuval. Tu si bolj varen
kot v Beogradu. Slabo so te obdelali.
Mislim, da je bila Titova vojska
največja nesreča, ki nas je lahko zadela.
Ga. Linel sprašuje, če nas lahko posname za reportažo.
Milan, boš ti? -Ne. -Kakšno snemanje?
Ne! -Kaj ne? Naj snema.
Itak nas imajo za Hitlerjeve. -Pusti, naj se otroci igrajo.
Dajte, bodimo kavalirji. -Snemaj! -Ne.
Podtikala nam bo izjave. Kako že rečete... montaža.
Lahko nas očrni, kakor hoče. Nič snemanja.
Ti kar snemaj.
Jaz bom prvi. -Krasno.
Kar začni. -Kaj naj naredim? -Predstavi se.
Ime mi je Hitri, sem neozdravljeni narkoman,
zdaj na vojni terapiji, sin bivšega polkovnika bivše JLA,
barabe in pijanca.
Kaj govoriš, cepec? -Govori. Jaz sem naslednji.
Povej, kako si babam po Nemčiji kradel torbice.
Ti mi boš očital obrt! -Poserjem se nanjo.
Te ni sram, da kradeš? -Ti pa si pošten?
Tu se grebeš za čin, mater ti partizansko. -Velja,
če ne nehaš, boš videl svoje!
Vi pa veste, kaj je poštenje! Mularija usrana!
Vaše slavno poštenje. Vedno ste bili polni tega sranja.
Gospod kapetan, misliš, da je bila ena sama hiša,
ki je zgorela v tej vojni, pošteno zaslužena?
Kurac je bila. Sicer jih drug drugemu ne bi požigali.
Dokler vas je Tito pital z dolarji, ste lahko srali
o bratstvu in enotnosti in se smejali,
potem pa je prišel čas, da poravnate račune.
Že prav, a zakaj niste poračunali prej?
50 let ste uživali, vozili drage avtomobile
in porivali pičke, zdaj, ko vam ne vstane več,
pa se boste šli poštenjake!
Poserjem se na vaše poštenje in vašo pošteno generacijo.
Gonite se nekam, vsi vi, poštenjaki!
Če ne bi bil ranjen, bi jih dobil! -Saj sem samo lažje.
Pojdi lepo v pičko materino. -Kapetan,
ne razumeš heca? -Tiho, smet! -V kurac, oba!
Bom jaz dal izjavo za dnevnik.
Zadnjič sem gledal po televiziji...
Ali ti sploh veš, da so Srbi najstarejši narod.
Ko so Švabi, Angleži in Američani pred 600 leti
jedli svinje z rokami, smo mi imeli tole
in lepo nabadali z vilicami.
Na srbskem dvoru, mi z vilicami,
Švabi pa z rokami, jebem jih v usta!
Najstarejši!
Te vilice so nas tudi pripeljale sem, v jamo.
Četniki! Nikamor ne morete!
Predajte se, pa boste ostali živi! -Še en poštenjak.
Jaz jamčim za vaša življenja. -Kapetan Muslimović?
Če se spomnite, skupaj sva bila v kasarni, zastavnik.
Zastavnik prve klase Maksimović, zdaj kapetan.
Oba sva napredovala. -Čestitam. -Sram vas bodi!
Koliko vasi boš še požgal, da ti dajo čin polkovnika?
Pokaži se, pizda dezerterska!
Izdal si me!
Gvozden, kdo je to? -Svak.
Dobro jutro, fanta. -Kako je s Hitrim? -S kom? -S Hitrim.
Doktor si res ne more vseh zapomniti.
Tistega Turka ste si pa le zapomnili,
ko tako dobro zgleda. -Prisega nas zavezuje...
Poznam vaše kurčeve prisege. -Prosim?
Dobro me poslušaj. Če Hitri ne preživi, tudi ta ne bo.
Jaz nisem nič kriv, fant. Zame sta oba enaka.
Oba sta zajebana in oba sta tujca. Pazi, kaj govoriš.
Želim vama hitro okrevanje. -Civilizacijska razhajanja.
Tu je naš dobrotnik! -Vse za naše borce. Razdeli!
Kolonjsko? Ulovi!
Trznil si. Tu ga imaš. Sestra, paket mu je padel!
Poberi ga, ko ozdraviš.
Doktor, darilo zate. Pazi na naše fante.
Pazimo jih. -Potrebujemo te mladce.
Leta '91 udarijo Hrvati,
a nekoč bodo zmagali Srbi... -Srečno novo leto, junaki!
Doktor ni nič kriv. Morda bi ravnal enako kot ti,
če bi mu ubili mater. Ona zdaj hodi po Beogradu,
on pa je pedrski doktor, ki mu lahko samo zavidamo.
Tako midva kot tisti tam.
Mustafa.
Sulejman.
Izgubil sem lbra.
Ibro.
Ko le nje ne bi bilo tu. V njej vidim, kaj bom izgubil.
Zdaj ne bi porival niti za gajbo piva. -Pa za glaž vode?
Nabil bi njo in tebe. -Admir. -ln norega Viličarja.
Nazim. -Ob moji hiši v Banja Luki je vodnjak. Take vode
še niste pili. Samo še nanj mislim.
Spomnim se vsakega kamna, ki je vgrajen vanj.
Profesor, ne teži. Da ne bi jaz začel o tem, kako sem
na Oktoberfestu v Mnchnu ukradel cisterno piva
in jo v treh dneh eksal. -Kdor bo govoril o vodi,
bo klečal na metkih. Velja? Debeluh, na metke greš.
Vse so zasrali. Vse razfukali.
Ampak jaz bom že popravil. Vse na tem svetu
je mogoče popraviti, ne? -Pa kaj nam bo, tudi če vžge?
Oprosti, serjem.
Ko sem bil mulc, sem mislil, da pod havbo živijo človečki,
ki premikajo avto.
Jaz sem jih videl na lastne oči. -ćamil.
Kaj misliš, bomo prišli živi od tod? -Primi.
Zvlekel sem vas v drek in tudi iz njega vas bom,
pa če bo to zadnje, kar naredim. -Safet, ldris...
Krava. -To pa ni muslimansko ime.
Pridi sem!
Ime moramo uganiti. -Šeka! Belka! -Milka! -Gordana!
Kaj, če je turška, jebemti? -Ekrem! -Saj ni vol! -Ekrema,
striček ima metek zate! -Danijela! Jovanka!
Jovanka!
Danes ne bo mleka, dragi četniki...
Saj sem tako že pri mami sesal pivo.
Je 1 :0 za nas ali je le vratnica? -Hočem,
da bi se mi ta revež smilil, pa ne gre.
Ne gre, dragi Milan, v kurcu smo.
Le trudi se, profesor.
Je sploh še vredno živeti, če začneš tako razmišljati?
Za koga si navijal pred vojno? -Nič ne vem o nogometu.
Drži se, da ne izenačijo.
Jaz pa bom poskrbel, da zmagamo z golom razlike.
Zbiraš tekočino za hladilnik? Dobra ideja.
Kdo je naslednji?
Tega ne morem narediti.
Pred petimi dnevi sem popil pivo, hvala.
Poscal si se v flašo, iz katere pijemo.
Ledeno hladna osvežitev, najboljša ta hip,
kokakola!
Kakšna koralda. Domača, kaj? Prekrižal se bom.
Daj. -Res ne morem.
Le cukni, brez cukra je. Diet coke.
Všeč ji je. Začnemo izvažati? -Udari mi v dlan.
Zdaj si naša. Če pride Turek, bum, bum.
Poskusi. Predstavljaj si, da vidiš Muslimana.
Turki! -Kaj je? Nimaš suhih ust?
Kje pa, vodo smo našli! -Od kod pa izvira?
Iz spodnje pipe. -Kaj je to? -Tisto,
s čimer sem ti staro obdelal! -Profesor,
tudi ti znaš biti civiliziran. -Kakršni ste,
boste kmalu še drek jedli! -Menda se ne bomo žalili!
Poznate vic o Muslimanki z opico v Sarajevu? -Povej!
Vprašajo jo, od kod ji. Od unproforjevca, pravi.
Oni pa: Zakaj pa nisi splavila?
Neka Fata, z opico, Čito.
Hvala, krasna publika ste. Pa ta: Blond Muslimanka
se zbudi pod kravo, pogleda v vime in reče: Srbi...
Ste še tu?
Glej tička.
Publiko ste mi pobili.
Vojna je, poba. Vsi hočejo denar. Ne dajem na puf.
N uro od starega, do jutri. -Zlata. Jo je dobil
na delovni akciji? -Od JLA. Daj. -Dam.
Zato izgubljamo vojno. 30 let službe za gram droge.
To ni dobro.
Doktor, kaj če... -Tu se ne boš fiksal.
Tu se igrajo otroci. Vsaj karto kupi!
Jugoslovanka...
Ti še zamuja? -Zjutraj sem jo dobila. -Super.
Kaj ne poveš?
Prerojena sem bila, ko mi je priteklo.
Kaj naj s tem walkmanom? Ne bo ga več rabil.
Izkrvavitev. Škoda, srčkan je bil.
Marš, vampir, v pizdo! -Hvala, fantje! Vsi skupaj!
Po gozdovih in gorah naše ponosne domovine
čete partizanov borbe čast slavijo...
Fino, da si dobila fešto.
Samo še mulc ti je manjkal v tem sranju.
Poln kurac imam tega predora. Liza, ubijva se,
pa naj naju skupaj posnamejo za tv. Vzemi,
po tem boš začela še lajati.
Dragi četniki, pripravili smo vam bogat kulturni program.
Pesmi vaše in naše mladosti.
Kaj je ta pesem? Kaj pojejo?
Kako sem imel rad to pesem.
Jaz jo imam še.
Pohiti, zvonilo bo. -Glej Rockyja.
Glej, porivata. -Molči in uči se.
Zvonilo bo. -Ne bo, dolgi odmor je. -Pohiti.
Poštar vedno zvoni dvakrat. Prihaja priporočeno.
Ne, naj še malo potuje.
Prekinjamo program zaradi posebnega obvestila
CK ZKJ, ki pravi: Umrl je tovariš Tito.
Danes, 4.maja 1980 ob 1 5.05 je v Ljubljani
prenehalo biti veliko srce velikega sina naših narodov
in narodnosti, predsednika SFRJ... -Zakaj ne jokaš?
Kako bomo živeli brez našega tovariša Tita? -Nikakor!
Daj ti prvi.
Ne morem.
Greš plesat?
Preveč me bolijo noge.
Turki,
bi se med vami, pičkami, kdo stiskal?
Velja, ne nasedaj,
streljali bodo. Si nor? -Jebejo naj se.
Na to pesem sem ujel prvo bejbo. -Ubili te bodo!
Pa kaj še.
Norec. -Če me nocoj posluša, naj sliši bolečino
v pesmi, ki jo pojem samo njej.
V srcu svojem naj za vedno ve,
da neko življenje zavrgla je.
Velja! -Je to vse?
Te noge so skakale z 2. nadstropja Volksbanke!
To je že bolje.
Kapetan, sem dobro plesal?
Prekleti norec.
Travolta, kaj se zajebavaš? -Kaj morem, če sem čustven.
Ta pesem me je zadela.
Četniškemu prascu želijo vse dobro kolegi iz predora...
Jebat ga, vstanite, spodobi se.
Po zabavi pa vam pošiljamo še kurbo za sprostitev.
Pojdi k svojim
in jim povej, kako jebe Bajro. -Razstrelivo nosi!
Ne pozabi jim povedati, kakšen kavalir sem.
Četniki, dame volijo! Plešite!
Zakaj njo?
Polna je razstreliva! Komaj hodi, jebemti! -Stoj!
Kaj pa, če ni? -Bomo pač svinje. -Kaj je s to žensko?
Ta baba... Razneslo jo bo... Bum.
Vsi bomo šli v pizdo.
Stoj!
Mirjana, stojte! Prosim! -Stoj! -Mrtva je.
Stara, ustavi se, jebemti!
Naredite že kaj. -Pridi sem.
Milan!
Jaz ne morem, učila me je.
Pridi k stricu pa mu eksplodiraj na prsih.
Ustrelite jo!
Jaz ne morem.
Pridi k stričku Velji. Samo še dva koraka.
Nekdo jo mora. -Ubite že prasico!
Kaj še čakate? -Milan, prosim.
Prekleto življenje.
Glej tička! -Počakaj.
Samir, če te počim, boš imel glavo kot Boško Buha!
Stisnite se! -Skupaj!
Nehaj šteti, barva je važna. -Niso vsi.
Kaj se gresta? -Trkava se. Najprej me on, potem ga jaz.
Kaj? Vstanita! -Vi ste proti bratstvu in enotnosti.
Gremo, slikanje.
Taki ste! Dovolili bi, da nas baba pobije! Ne boš, ne!
Viličar, pomiri se.
Psi pravoslavni, pošljemo vam pičko, vi jo pa fentate.
Res vam je težko ustreči.
Razočaran sem.
Ni eksplodirala, jebemti. -Takoj ko pridem ven,
ji prižgem svečo. -Viličar.
Lazu tudi. -Že dobro. Jaz si nisem upal.
Nihče si ni. Ti si bil najpogumnejši.
Domov grem.
Dovolj je bilo.
Jebemti, Viličar je najpametnejši.
Domov grem, svak, dovolj je bilo.
Domov grem.
Dovolj je.
Zdaj grem.
Čas je, da nehamo.
Grem.
Turki,
zapiramo diskoteko.
Jebite se, če niste izkoristili konzumacije.
Kapetan, kam naj streljam, v sence ali v srce?
Poberi se. -Saj se bom.
Milanček, kaj praviš? -Ne vem.
Sam se odloči, Velja. -Mi ne bo nihče pomagal?
Šli so.
Kam pa kam? -Domov grem. -Srečno hodi!
Glej.
To je vojvodova ura. Tudi telefonsko ima v spominu.
Poglej si to. Res ne veš, kaj je? -Svak!
Kaj počneš tu? -Tudi jaz grem, da bom pazil nate.
Nočem, da sestra zapravlja za črnino. -Greva!
Pridi, imam nekaj za srbske junake. -Bog daj srečo!
Dal jo bo!
Si lačen? -Bog varuje Srbe!
Pelji, Miško!
Šel je.
Še so tu. -Ta roka je prešibka.
Še bodo streljali.
Počakal bom naslednjo rundo.
Ni ji treba več prevajati.
Vse razume. Škoda le, da tega ne bo mogla povedati.
Če sploh ima kaj.
Jaz imam.
350 km daleč sem šel peš na Titov pogreb.
Radio, tv, časopisi... Vam se zdi smešno.
Smešno, jebemti.
Moder je bil, hladen, veliko je lagal, mater mu,
a vseeno smo ga imeli radi. 350 km, peš. Bil sem mlajši.
To je bilo zame kot sprehod.
Čas je, da gremo. -Dovolj smo čakali.
Greš na kavo? -Ne morem. -Vojska je tu cenjena,
v Beogradu so samo še pedri. -Res ne morem. -Kaj ne!
Ne bodo ti ušli.
Jebemti čelado, prejšnji teden sem jo nekam založil.
Kje si, jebemti? Vroče...
Mi lahko kdo posodi kakšen naboj? Vrnil bom. Častna.
Milan, daj to moji stari.
Če se kdo izvleče iz tega, se boš ti.
Nehaj s tem, prosim. -Čutim, da bo tako.
Tu si! -Žal mi je, tako čutim. -Ne serji,
debelega kot si te bomo vlekli h kakšni bujni sestri!
Lahko gremo.
Ko boste na mojem pogrebu videli kilometre pičk,
ki jočejo za mano, boste vedeli, kdo je bil Velja.
Bedak.
Vsaki sem dal bonbon.
Oprostite, ne bom vas več zadrževal. Obiščite me kaj.
Poljub pred smrtjo?
Bi...?
Prav po hollywoodsko.
Za to je vredno živeti.
Vsaj še nekaj časa.
Hecam se. Pojdite.
Kako si me zajebal!
Mater ti!
Stric Velja ima za vsakogar nekaj.
Mama, vse sem pošteno kupil, le račune sem izgubil.
Sem pridi. Poglej to mašino.
Papirji so čisti, oprali so se v kavbojkah.
Pelji me en krog. -Nimam izpita.
Svojega ti bom dal.
Zakaj se nisi nič javil? -Saj veste, da sem v redu.
Si že naredil prvi letnik? -Že drugega.
Kmalu boš arheolog. Samo ne izkoplji me, ko bom škripnil.
Ne boj se, samo umetnine izkopavamo.
Kaj sem pa jaz, pizda? Oprosti, mama.
Sam se kaznuj. Si pa močan, jebemti.
Oprosti, mama. -Soseda. Videla te je, ko si prišel.
Ali tu živi študent Miloš Kozić? -Da.
Pa ga imamo. Zdrav je, pa se nam že dvakrat ni odzval,
pizda. Oprostite, gospa. Z nama mora.
Arheolog, dovolj kosti imamo, le da jih zakopavamo!
Ravno pravi čas. Prišel sem s potovanja.
Sveži zrak mi bo dobro del.
Pazi, kako voziš. Sedeže zvrneš, noge pa daš na ramo.
Grem, da se čimprej vrnem. -Boš videl, da bo lepo.
Kako si me zajebal. Mater ti.
Iz vas bomo naredili specialiteto!
Prekajene četnike! -Ne zaserji zdaj! Slišiš?
Gremo, profesor! -Pripravljen sem. Našel sem čelado.
Dober večer, Srbi.
In lahko noč. -Halil!
Kje si bil včeraj? Kurtalićem smo zabili 5 golov.
Obrezali so me. -Lahko lulaš? -Lahko, kaj ne.
Le merita, boljši dobi telegram.
Punce bodo umirale od smeha.
Kdo bo prvi?
Ti.
Tretja in peta, neparno. -Srečo imaš, Milan.
Ti si! -Prva in peta, neparno.
Koliko je že sedem in šest?
Učiteljico vprašaj.
Jaz grem gor, ti jih spravi mimo gum!
Gremo.
Zakaj pa ne.
Kam pa ti?
Ne boš, ne!
Sestra!
Ne pustim te!
Naši jih tolčejo!
Gvozden, si zmešan? Pelji jih gor!
Ne bomo se poslavljali.
Z maršalom Titom, junaškim sinom,
ničesar nas ni strah...
Spoznal boš mojega svaka.
To je moj svak!
Živ je! -Bom jaz.
Naši streljajo! Zasuli nas bodo! -Moja kamera!
Ne pustim te! Sestra!
Se predaš? -Ne! -Zakaj ne? -Ne!
Prihaja naša konjenica!
Milan!
Si šel v predor?
Sem.
Zakaj si zažgal delavnico? -Zakaj si mi zaklal mater?
Nikogar nisem zaklal.
Jaz pa nisem zažgal delavnice.
Kdo pa jo je? Bavbav iz predora?
Je bil bavbav?
Daj.
Daj ti.
Se predaš? -Ni govora!
Nekdo se mora! -Ti se daj! -Ti se daj!
Kje si, Lauda?
Daj ti. -Pizdarija!
Bavbav, jebemti mater.
Dobro sva se ga nacukala.
Povej mi, bo res vojna?
Kakšna vojna neki.
PETEROKRAKA PRlKAZUJE
Kdo pravi, da posledic vojne ni moč odpraviti
v rekordnem času. Naš najlepši pozdrav 21. stoletju
je Predor miru, zgrajen v rekordnem času
po evropskih merilih...